Detta har hänt...
Att krympa världar var en gammal sed för våra förfäder.
Eve Teschmacher har jobbat för Obsidian.
-Som rättskipare borde du dölja dig. -Och bära en mask?
Jag vet inte vem du är men jag litar inte på dig.
På den här jorden efter krisen har Leviathan inte aktiverat Andrea.
När Gemma Cooper får se min present så lägger hon ut den röda mattan.
Om jag måste hjälpa dem så gör jag det.
Du vet vad vapnet behöver. Skaffa det, och misslyckas inte.
Du vill träffa mina kollegor så jag skickar en bil i morgon bitti.
Jag har begått ett hemskt misstag. Lex jobbar för Leviathan.
De ska göra nåt hemskt med Obsidian. Jag vill hjälpa dig att stoppa dem.
En hiss känns rätt trivialt för teknikens gudinna.
Välkommen till Leviathan.
Jag är stolt över hur jag ser saker och ting.
Kopplingar som andra ser som tillfälligheter.
Vägar där andra ser återvändsgränder.
Men jag förväntade mig inte att du skulle bo på ett kasino.
Efter dig.
Ett litet steg för...
Lex Luthor - Morgondagens man. Fint att du knäfaller inför gudarna.
-Du skulle stänga av sköldarna. -Inte när han vet var vår bas är.
-På vems order? -Vem tror du?
Skeppet har en strålningssköld. Den här knappen skyddar dig.
Ni kan verkligen få en att känna sig välkommen.
Nu när artigheterna är överspelade-
-så borde vi prata om Supergirl och hennes vänner.
Ringarna gav dig en inbjudan till vårt skepp.
Njut av tillfället, men låt oss sköta hur vi ska döda Supergirl.
Tack för att du släppte in mig.
Det har gått ett år men jag har ändå inte hunnit smälta allt.
Jag sköt min bror och trodde att jag skyddade mänskligheten.
Jag vill inte prata om det förflutna.
Vi fokuserar på hotet vi står inför och hur vi ska stoppa det.
Uppfattat.
Ner på golvet! Du larmade oss.
Hon ska hjälpa oss att stoppa Lex och Leviathan.
Så Lex och Leviathan tänker använda Obsidians VR-plattform?
Min teknik gjorde det möjligt.
-Därför stal Rama Khan vår kryptonit. -För att stoppa Supergirl.
Rama Khan kan känna sig blåst för jag har besegrat honom en gång.
Hans krafter är markbundna och han kan spåra dig var du än är.
Om du använder dina krafter så känner han det och attackerar.
Med kryptoniten kan han döda dig.
-Ni kan skydda mig. -Som vi skyddade DEO?
Det är inte schackmatt än.
Jag kan bygga en kryptonitdräkt om du lyckas ta dig till mitt labb.
Det ligger på andra sidan stan och hon får inte använda sina krafter.
Vi kan hjälpa henne med en vilseledande manöver.
Eller rätt lockbeten.
Absolut inte. Jag kan föreställa mig hur byxorna skaver.
-Jag hade rätt. -Jag gillar det.
-Som i början av "Dödsrelikerna". -Moody och Hedwig dog.
Har ni förlorat vänner i strid? Jag beklagar.
Dreamer och jag lockar Rama Khan till Courtney Park.
M'gann och Alex täcker oss från hustaken.
Medan ni distraherar Leviathan så tar vi oss till Luthor Corp.
Jag vill visa en sak. Stå där.
J'onn gjorde den åt mig.
Hon är jättesnygg!
Det var ett glädjeskrik. Prisa H'ronmeer.
Vi borde bege oss. Var försiktiga.
Det var nog ingen skön upplevelse. Rama Khan skyddar bara vår bas.
Jag som trodde att du stod i toppen av näringskedjan.
Jag lyder under nån annan.
Hennes förtroende var svårvunnet så Unity-festivalen måste lyckas.
-Jag står till er tjänst. -Behåll den.
Du har förtjänat den. Det var därför jag tog med dig till skeppet.
Du är en av oss nu.
I morgon avslutas den gamla eran. I morgon börjar framtiden.
-Vet du var skeppet är? -Ja, och det har ett hemskt försvar.
Jag fick nåt som skyddar mot det.
Ge mig det. Vi har kommit så långt.
Jag måste ladda upp dödlighetskoden så att vi kan döda de odödliga.
Det ska vi göra. Men först ska Rama Khan och elementgudarna-
-döda Supergirls vänner en i taget.
När hon är ensam dödar de henne och därefter får du döda gudarna.
Ska jag se på medan Leviathan dödar mina vänner?
Före detta vänner. Om du går ombord på skeppet själv så dör du med dem.
Leviathan är vår fiende. Inte Supergirl, J'onn Jonnz och Dreamer.
De är hjältar som gärna offrar sig för att rädda världen.
De kanske till och med tackar oss.
-Jag hittar dig överallt. -Där har du fel.
-M'gann, vi har Rama Khan. -Uppfattat. Vi är på väg.
Vänta... Det är nån annan här. Nån med elementkrafter.
Lurad.
Vi är också fler än en.
Vi har henne, Kara.
Kom, vi måste gå.
Dreamer! Vad hände?
J'onn! Nej!
Spring!
Dräkten är inte färdig men jag skyndar så gott jag kan.
-Vad har hänt? -Rama Khan har två andra med sig.
-Alla har elementkrafter. -Var är de andra?
J'onn skadades. M'gann tog honom till Tornet.
-Jag borde ha varit med er. -Ingen fara. Vi klarade oss.
-Kelly? -Tur att du svarade.
William jagar Eve Teschmacher och jag kan inte få tag i honom.
-Jagar han Eve på egen hand? -Ingen superhörsel.
-Är Eve Teschmacher tillbaka? -Jag kommer så snart jag kan.
Om Eve jobbar för Lex så är William i fara.
Jag kan inte bara sitta här. Jag måste hjälpa honom.
Jag vet att det är jobbigt att se på men Kelly och jag tar hand om det.
Vi hittar Eves personalakt och tar reda på vad hon planerar.
Om hon har tagit William så hittar vi honom.
Håll dig i säkerhet tills dräkten är färdig.
-Okej, men var försiktig. -Du känner mig.
Det är det jag oroar mig för.
Satellituppkopplingen är snart redo. Vi borde lansera.
Gemma?
Jag kommunicerade med henne. Det var inte goda nyheter.
Tezumak skadade en av marsianerna men Supergirl dök aldrig upp.
-Allt hänger på Unity-festivalen. -Då ser vi till att inget går fel.
Lex, Gemma... Det är dags.
Ska vi inleda världens undergång?
Als sylta? Är det hit du kallar mig?
Det var här du gav mig uppdraget att jobba med Lex Luthor.
Att besegra Leviathan till varje pris.
I dag får jag veta vad det kommer att kosta.
Jag vet att allt spårade ur när du trotsade Lex.
Men du behöver inte låta dina vänner dö.
Det gör jag inte, och jag använder inte Lex dödlighetkod mot gudarna.
Hur ska du då besegra dem?
Med den här.
Hellre än att döda gudarna så gör jag som våra förfäder.
I gott hellre än ont syfte. Jag krymper dem.
Jag fångar dem så att de inte kan skada mina vänner.
Om du går in i deras skepp utan Lex strålningsskyddsknapp...
...så dör du.
Jag har stött bort alla jag älskar för du sa att det var nödvändigt.
Du hade rätt. Den här planeten och mina vänner...
...är värda det.
Jag kallade på dig för att...
Jag vill inte dö ensam.
Världens medborgare, i dag står vi på historiens rand.
Vår värld är full av lidande, konflikter och kaos.
Men i Obsidians värld försvinner verklighetens problem.
I en virtuell verklighet finns det ingen anledning att skada varandra.
Det är där vi kan vara vårt äkta jag.
Den världen kan bli vår verklighet.
Allt börjar i dag med Obsidians Unity-festival.
Har nån bett om teknikhjälp?
Jag tyckte bara en mask, men oj.
-Synd att vi har saker att göra. -Du inspirerade mig.
Jag kunde inte ta mig in själv. Min flickvän är grym.
Att bryta sig in var lätt men det här såg jag tidigare i dag.
De är gudar.
Jag styr äntligen över mitt vapen men har en slangbella jämfört med dem.
Jag har aldrig känt mig så mänsklig.
Det finns nåt här. Eves IP-adress.
-Den är krypterad. -Då ringer vi Lena.
Programmet borde kunna knäcka Eves kod.
Historien upprepar sig. Vi spårar Lex via Eve, precis som i Kaznia.
-Förlåt. Jag försökte hjälpa andra. -Vi pratar inte om det förflutna.
Skrit åt mig, jag har förtjänat det. Det var fel att jobba med Lex.
Det handlar inte om Lex!
Det handlar om alla som kunde dött för att de tillhör mitt team.
-Det förstår jag. -Nej, det gör du inte.
Du vet inte hur en hemlig identitet kan utsätta andra för fara.
Du förstod inte att jag ljög för att jag ville skydda dig.
Jag vet att jag sårade dig genom att undanhålla sanningen så länge.
Men har du tänkt på hur du har sårat mig?
Du låtsades vara min vän bara för att manipulera mig.
Du stal från mig och övertalade mig att stjäla åt dig.
Du använde kryptonit mot mig.
Jag begick ett enda misstag bara för att försöka skydda dig-
-och i gengäld sårade du mig på alla tänkbara sätt.
-Jag är ledsen. -Det vet jag att du är.
Men om du söker förlåtelse så kan jag inte ge dig det.
-Eves plats. -Jag beger mig dit.
-Dräkten är inte färdig. -Att skydda andra är min grej.
-Det borde du veta vid det här laget. -Då följer jag med.
Nu är det bäst att du börjar prata. Varför följde du efter mig?
Jag granskar Lex Luthor och vet att han håller på med nåt brottsligt.
Jag vet inte hur, men du jobbar för honom.
Du borde inte ha lagt näsan i blöt. Nu har jag inget annat val.
Jag är journalist och en bra människokännare.
Du verkar vara i en trängd situation men är ingen mördare.
Vad har han för hållhake? Har han hotat nån du älskar?
Min mamma.
Jag är ledsen för det, men jag kan hjälpa dig och din mamma.
Vi kan låta sanningen komma fram.
Om sanningen kommer fram så dör min mamma.
-Eva, snälla... -Jag är hemskt ledsen.
Ingen fara.
Du måste till sjukhuset.
Han förlorar för mycket blod och vi hinner inte.
-Att bränna såret gör ont. -Gör det.
-Gör det inte! -För sent, det är gjort. Mår du bra?
-Det gjorde ont. -Vad hände?
Jag följde ett spår och attackerades.
Alla reportrar vet att om man blir kidnappad så är man på rätt spår.
Kara Danvers brukar säga så. Jag vill veta att hon är i säkerhet.
Kara mår bra. Hon har satt sig i säkerhet.
-Ta William och Eve härifrån. -De har kryptonit.
-Då får du skicka hit dräkten. -Den är redan på väg.
Döda henne.
Behöver du förstärkning?
-Nu är det rättvisare. -Du får inte göra allt roligt.
Tänkte du slåss mot Earth, Wind and Fire utan oss?
-De är borta. -Explosionen dödade dem.
Vi måste härifrån!
Vi samlar kraft och avslutar det här en gång för alla.
De återskapades som i en skräckfilm.
De är osårbara och odödliga.
Det handlar inte om att besegra dem. De vill att vi sliter ut oss.
-Och avleda oss från Lex planer. -Eve känner nog till dem.
Jag tar reda på det.
Eve. Hör du mig?
-Är reportern oskadd? -Ja, han berättade allt för oss.
Ni måste förstå att jag bara ville skydda min mamma.
-Lex tänker döda henne. -Jag vet att det känns hopplöst.
Men i såna stunder måste vi ta i och göra det som är rätt.
Annars vinner skurkarna. Hjälp oss, Eve.
Hjälp oss att slåss, så lovar jag att sätta din mamma i säkerhet.
Gemma Cooper är inte den hon säger att hon är.
Hon heter Gamemnae och ingår i Leviathan, precis som Rama Khan.
De tänker attackera Unity-festivalen.
När fyra miljoner användare är där så dödar Gemma dem.
-Jag rekommenderar chokladen. -Hur mår, J'onn?
Han återhämtar sig.
Du lurar inte en tankeläsare. Jag såg dig tveka under striden.
Du drömde nåt som skrämde dig. Vad fick du se?
-Brainy. -Ni var ett par, eller hur?
J'onn är väldigt stoisk men tycker om att prata.
Det var mer än ett förhållande.
Vi var partners. Vi skyddade varandra.
Men jag kunde inte skydda honom från sig själv.
Jag sa åt honom att ta av hämmarna. Drömmarna kanske är skuldkänslor.
Han kanske genomlider mer än du vet.
När J'onn fick veta att jag är en vit marsian så hatade han mig.
-Tills han slutligen såg min själ. -Jag är ingen telepat.
Du är en drömmare och du måste ta dig an det du drömmer om.
Det kan betyda mer än du inser.
Jag måste hålla Brainy ute ur skallen och inte släppa in honom.
Nästan en miljard har loggat in på Unity-festivalen.
-Kan vi stänga av systemet? -Nej, kraftkällan är oförstörbar.
Så vi måste övertyga dem att logga ut ur deras virtuella paradis?
-Hoppas du kan sprida hopp igen. -Det här är på en helt annan skala.
Om nån kan göra det så är det du.
-Smurf. -Hur gör vi med Leviathan?
-Vi slåss till våra sista andetag. -J'onn! Är du säker på det?
-Med dig vid min sida - helt säker. -Vi måste locka fram Leviathan.
Jag skickar ett meddelande och säger nåt som fångar deras uppmärksamhet.
Den arroganta marsianen får inte säga så till en gud!
När vi är färdiga här står Mars på tur.
Nu har du chansen.
Placera handen på panelen och ladda upp förkrympningskoden.
Du får inte ta bort handen för då måste du börja om.
Uppladdningen tar tio minuter. Jag vet inte om jag orkar.
Det gör du. Jag är med dig hela vägen.
Kelly öppnar en bakväg som skyddar dig från dödskommandot.
Förhoppningsvis hinner vi få ut alla innan Gemma aktiverar det.
Nu kör vi.
Oj! Det här är helt otroligt.
Jag har aldrig sett nåt liknande. Jag förstår att folk vill vara här.
-Inga spår efter dem. -De nappade inte.
Du borde ha varit elakare.
Nej, jag var tillräckligt elak.
Ingen Supergirl? Vi kanske kan övertala henne att komma.
-Vad står på? -Supergirl är på Unity-festivalen.
Vi måste utplåna så många som möjligt innan hon hinner förstöra nåt.
För få är inloggade. Vi behöver minst 50 %.
Varför låta de överlevande revoltera mot oss?
-Det tar vi itu med i morgon. -Du lyder under en högre makt.
Vad tycker hon om du skulle avsluta operationen i förtid?
Om Supergirl är på Unity-festivalen så är hennes fysiska kropp sårbar.
Rama Khan kanske kan komma.
De måste döda Supergirls vänner. Skicka en annan lönnmördare.
Nån som inte misslyckas.
Nästan två miljarder användare. Vår dröm har blivit verklighet.
Inte bara vår dröm, Andrea. Din pappas.
Och Leviathans.
-Leviathan? Hur vet du det namnet? -För jag är Leviathan.
Vad betyder det? Leviathan räddade mig i grottan den där gången.
Det var jag som räddade dig. Jag har tagit hand om dig sen dess.
-Men nu behöver jag din hjälp. -Självklart. Vad som helst.
Du bär på en stor kraft. Jag vet att du känner den.
Makten över skuggorna.
Du måste använda din kraft för att döda Supergirl.
-Va? Nej. Det kan jag inte göra. -Det kan du visst.
När du har gjort det får du krafter bortom dina vildaste fantasier.
Och ditt företag blir osårbart.
Om du inte gör det, så går ni i konkurs och du förlorar allt.
Din far blir förkrossad. Du vet att han inte överlever en sån chock.
Lyssna. Programmet felar. Ni måste avsluta simuleringen.
Vad pratar du om? Här finns bara min döda make.
Det är så skönt att höra hans röst.
Grabben. Hör du mig?
-Du måste koppla ur programmet. -Låt mig vara.
Mamma är tillbaka. Jag har saknat henne.
De är för många och har kontakt med människor de älskar.
Det är spirituellt. Jag når dem inte.
Jag låter dig prata med alla samtidigt. Prova nu.
Ni måste lyssna. Ni är i fara.
-Vi kan dra på oss elden. -Medan ni två attackerar dem.
Är du beredd? Inte jag heller. Kom igen.
-Fem minuter till. -Koncentrera dig.
Andrea! Medaljongen. De har aktiverat dig.
Om jag inte dödar Supergirl så dödar de pappa.
Man kan bli beroende av en perfekt värld utan smärta.
Men sån är inte verkligheten.
Att göra så här håller honom inte säker.
-Hur vet du det? -Jag har själv försökt.
Endast genom att hantera smärtan kan vi uppskatta det goda i livet.
Smärtan får oss att växa.
Utan den kan vi inte utvecklas eller gå vidare.
Eller förlåta.
Jag har gjort hemska saker för att skydda dem jag älskar-
-men det ledde bara till mer lidande.
Det förändrade mig tills jag en dag vaknade helt ensam.
Vi sökte oss hit av rädsla. Jag är också rädd för att bli sårad.
Och jag gör allt för att slippa smärtan, precis som ni.
Men priset är alldeles för högt.
För många år sen lovade vi varandra en sak.
Hoppar du så hoppar jag.
Om du väljer att gå den här vägen så kommer jag att finnas där.
Om du vill komma åt Supergirl så måste du ta dig förbi mig.
Vi måste vakna nu.
Vi måste avsluta simuleringen en gång för alla.
Jag tror på er.
-Jag tror på dig. -Jag tror på dig.
Ingen fara.
-Avsluta simuleringen. -Avsluta simuleringen.
Avsluta simuleringen.
Det är gjort!
Jag ville att ni skulle dö skrikandes men får nöja mig med det här.
Vad har du gjort?!
Jag besegrade er.
Vad händer?
Coluanen.
Otroligt att Platinum är den populäraste VR-plattformen nånsin.
Men ingen använder den.
-Alex säger att Leviathan är borta. -Du höll vad du lovade.
Nästan. Jag har ett löfte kvar att hålla.
Du gjorde det, Querl. Du räddade den här världen.
Du räddade dina vänner.
Stannar du med mig?
Ända in i det sista.
Vem tror du att du är?
Leviathan skulle döda Supergirl och du skulle döda Leviathan.
Då slipper vi utomjordingar som tror att de kan styra över mänskligheten.
Varför kunde du inte låta Supergirl dö?!
Du underskattade mig.
Mina vänner. Jag låter dig inte döda dem.
Nej, Brainiac-5. Jag underskattar ingenting.
Jag förutsåg att du tänkte krympa gudarna och följa din moralkodex.
Men jag trodde inte att du skulle ta livet av dig.
-Supergirl lever men jag har flaskan. -Nej...
Du gav mig precis vad jag behövde.
Jag får döda Supergirl själv. Det blir roligt.
Och du får dö ensam precis som du ville.
Nej, Brainy!
Jag borde ha lyssnat på dig.
Brainy stoppade Leviathan.
Han räddade oss och behöver min hjälp.
Helt otroligt! Herregud.
Det är verkligen du. Du är så vacker.
I den förra världen förrådde hon oss.
Jag vet inte vad som drev henne men jag vet vad som driver dig.
Du höll inte din identitet hemlig för att såra mig.
Men jag blev sårad, och gjorde det jag alltid gör när nån sårar mig.
Jag reste murar som kvävdes bakom dem.
Då är det svårt att föreställa sig andras perspektiv.
Men jag kan se ur ditt nu. Förlåt för att det tog så lång tid.
När du dök upp i morse ville jag inte släppa in dig.
Jag väntade bara på att du skulle svika mig.
Men du höll vad du lovade.
Du byggde dräkten, skyddade min identitet och stöttade mig.
Jag var inte redo att förlåta dig.
Men det kanske jag kan göra nu.
Okej.
Vad händer nu?
Vi har en bov kvar att fånga.
Dags att störta min bror.
Få det gjort.
Genast, kära du.
FORTSÄTTNING FÖLJER
Text: Magnus Öberg www.sdimedia.com